טיוטה:האשטג נובה
האשטג נובה (#נובה) הוא סרט דוקומנטרי בבימויו של דן פאר על הטבח בפסטיבל המוזיקה נובה שהתרחש ב-7 באוקטובר 2023.
הסרט עלה בערוץ יס דוקו ב-6 בדצמבר והיה לסרט הראשון שיצא בישראל על מאורעות ה-7 באוקטובר וזכה להצלחה חסרת תקדים, תוך שבועיים הפך לדוקו הנצפה ביותר לשנת 2023 בחברת YES ותוך זמן קצר לאחר מכן הפך לדוקו הנצפה ביותר בתולדותיה.[1]
במהלך חסר תקדים החליטה חברת יס להעניק את הסרט חינם לכל גופי השידור שירצו.[2]
במהלך התביעה של דרום אפריקה נגד מדינת ישראל בבית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג בה האשימה דרום אפריקה את ישראל ברצח עם, החליטה חטיבת הדיגיטל של משרד החוץ בשיתוף פעולה עם yes, להקרין במהלך הדיון את הסרט האשטג נובה על מסך ענק מחוץ לבניין בית הדין בהאג.[3]
תקציר העלילה
עריכהדן פאר התנדב ביום השני של מלחמת חרבות ברזל בחמ"ל הנעדרים האזרחי שהוקם בגני התערוכה. במסגרת התנדבותו שם היה עליו להכין פרופיל תמונתי של כל נעדר ונעדר על מנת למצוא את הנעדרים מהפסטיבל - מי ניצל, מי נרצח, מי נפצע ומי נחטף.[4]
דן נעזר בחיפוש ברשתות החברתיות השונות על מנת להכין את הפרופיל התמונתי לכל נעדר ונעדר וכך נחשף למאות סרטונים של מבלי הפסטיבל שהעלו לרשתות החברתיות כמו גם לסרטונים של מחבלי החמאס ממצלמות הגו פרו שלהם ומסרטונים נוספים שצילמו והעלו לרשתות החברתיות.[5]
הסרט משחזר, בצורה כרונולוגית, דקה אחר דקה, את ההתרחשויות במתחם הפסטיבל נובה, שהתקיים בסמוך לקיבוץ רעים, על גבול עזה.[6]
הוא עושה זאת באמצעות 212 קטעי וידאו, קטעי קול והודעות וואטסאפ שצולמו, הוקלטו ונשלחו בזמן אמת, החל מיום שישי בערב של ה-6 באוקטובר ועד למחרת, יום שבת, ה-7 באוקטובר.[7]
הסרט מתאר את ההתרגשות שלפני ההגעה לפסטיבל, את האושר המוחלט שבמהלך הפסטיבל ואת הפסקתו המפתיעה כתוצאה ממתקפת טילים שהחלה מעזה בשעה 6:29 וחדירת אלפי מחבלי חמאס שהגיעו למתחם המסיבה ורצחו למעלה מ-360 משתתפים בפסטיבל וחטפו 40 מבלים מהמסיבה לעזה.[8]
הפקה
עריכהבמסגרת התנדבותו ובהיותו יוצר דוקומנטרי, החליט פאר שמיד בתום ההתנדבות הוא עושה סרט על אירועי המסיבה. הוא גייס לפרויקט את המפיקה גלית שרביט ואת עורך הווידאו נדב דירקטור ובתום 5 משמרות עריכה בלבד יצרו סרט ראשוני של 35 דקות שנערך כולו ממאות סרטוני וידאו שהוריד פאר מהרשתות החברתיות ומערוצי טלגרם של חמאס. עם הסרט הזה פנה לחברת ההפקה קסטינה שמיד רצו להפיק אותו והאחרונים גם שלחו את הגרסה הראשונית לחברת YES שנתנו במהרה תשובה חיובית והפכו להיות הגוף המשדר והשותפים להפקה.[9]
כולם יחד הבינו שהסרט חייב לצאת לאוויר העולם בצורה המהירה ביותר, כדי שכל העולם יבין מה קרה בפסטיבל נובה בבוקרו של ה-7 באוקטובר, ובמקביל לעריכת הסרט בחדרי העריכה, שאליו גם הצטרף עורך וידאו נוסף בשם לב גולצר, הוקם חמ"ל של אנשים רבים שהחתים עשרות בליינים שניצלו מהמסיבה ותיעדו את הטבח על אישור שימוש בחומרים שלהם עבור הסרט ואישור של המצולמים גם כן. תוך פחות מחודשיים מתחילת העבודה עליו, יצא הסרט לאוויר העולם.[10]
שם הסרט
עריכהלשם הסרט, #נובה, יש כפל משמעות. משמעות ראשונה היא סגנונו הייחודי כמייצג דור הטיקטוק, המביא לידי ביטוי את בני הדור שמצלמים עצמם ללא הרף ומעלים הכל לרשתות החברתיות. בזכות תכונה זו, הצליחו להכין את הסרט, כי באי המסיבה, תיעדו עצמם במהלך המסיבה ובמהלך הטבח והעלו את החומרים לרשתות החברתיות.[11]
המשמעות השנייה נובעת מהעובדה שבמאי הסרט, דן פאר, כדי להשיג חומרים על מנת לערוך אותו, חיפש ברשתות החברתיות חומרים מהאירוע על ידי הקלדת המונח האשטג נובה בשדה החיפוש וכך מצא מאות של סרטונים שהועלו לרשתות החברתיות.[12]
סגנון קולנועי
עריכההסרט האשטג נובה הוא קולנוע דוקומנטרי פורץ דרך וחדשני בכך שהוא משתמש אך ורק בסרטונים שצולמו באמצעות הטלפון הסלולרי, הודעות קוליות והודעות וואטסאפ והוא אינו משתמש כלל בקריינות או בראיונות עם ניצולים או פרשנים לגבי המתרחש.[13]
ביקורות
עריכהמיד כשיצא הסרט הוא זכה לשבחים רבים. סמדר שילוני מ-ynet כתבה כי "הסרט משמש כתב תביעה שאי-אפשר להתווכח איתו, שמשנה את הצופה באופן שאי-אפשר להתכחש לו, שמטלטל אותו באופן שהסברים וטענות אידאולוגיות לא יוכלו לעשות לעולם. בעולם שבו דעת הקהל חשובה לא פחות מצדקת דרכנו, הסרט הזה הוא החוליה הראשונה בשרשרת עדויות שאמנם לא תחזיר את מי שאבד, אבל אולי תסייע להציל את החיים הבאים".[14]
שני ליטמן, מ"הארץ" ציינה כי "פאר מעמיד אלה מול אלה את הסרטונים של מחבלי חמאס שפלשו לישראל וצילמו את עצמם באקסטזה מטורפת במסע הרצח שלהם, ואת בלייני המסיבה שהגיעו באנרגיות גבוהות ושמחות לאירוע שציפו לו זמן רב והיה אמור להיות סוף שבוע של התמסרות למוזיקה ולתנועה. המחבלים והבליינים נראים באותם גילים פחות או יותר, עם אותה אנרגיית נעורים, אך כל צד מפנה אותה לכיוון אחר לגמרי. כשהרקטות מתחילות לשרוק מעל השדה הפתוח בסביבות שש וחצי בבוקר, בדיוק כשחלק מהנוכחים מעידים בקול רם ש"נפתח לי", כלומר השפעת הסמים התחילה להיות מורגשת, יש מי ששואלת פתאום "מי המשוגע שעושה מסיבה בעזה?" השאלה הזו נכונה לא רק לגבי המסיבה. אבל המסיבה היא המקום שבו התגלה בצורה המובהקת ביותר הפער המדהים בין תפיסת המציאות של ישראל, שבלייניה חושבים שזה לגמרי הגיוני לארגן מסיבות "שלום" במעמד צד אחד על גבול עזה העוינת, לבין המציאות הממשית. המסיבה היא מוקד אחד של אירועי 7 באוקטובר שמקפל בתוכו את הטרגדיה כולה — התמימות, העיוורון, חוסר האונים והמוגנות כשהמתקפה החלה, והחיים בסרט. כולנו היינו המשוגעים שחשבו שאפשר לעשות מסיבה בעזה. ועל כל זה, אפשר סוף סוף לטבוע בים של דמעות ובכי של ייאוש ואובדן"[15]
ניר וולף מ"ישראל היום" ציין כי מדובר "במסמך עוצר נשימה, עצוב והיסטורי שהושלם במהירות שיא, וזה לא ניכר עליו. הוא משתמש במאות סרטונים שצילמו משתתפי המסיבה והמחבלים, מרכיב עליהם סיפור טרגי ושואב את הצופה למעמקי האימה כפי שהתרחשה בשטח, דקה אחר דקה. אם אפשר - לתרגם מייד לאנגלית, לארוז בעטיפת מתנה ולשלוח לכל פסטיבלי הקולנוע בחו"ל".[16]
רועי אבן מאתר "מאקו" כתב כי "בלי גופה אחת, בלי שום דימום קשה לצפייה, "NOVA#" הוא סרט זוועות אפקטיבי. הגרפיות לא מתבטאת בתמונות, אלא במה שעובר על הנפש. הנפש, שהייתה פצועה מלכתחילה, מתקשה לעבור בשלום את הצפייה בסרט - וזאת למרות שאין בו אף תיעוד משמעותי שלא הופיע כבר במהדורות או בטלגרם. להפך, הכוח הגדול של הדוקו הוא דווקא בהיכרות שנוצרה לאורך חודשיים בין הקהל לאירוע: הנה מייה שם רוקדת עוד לפני שהכל השתבש, הנה כיסא הגלגלים הנטוש של רות פרץ, הנה מישהו עובר ליד שדרת השירותים הכימיים המקוללת. רמזים מטרימים שרק בדיעבד הפכו לכאלה. "נוסעים לעזה", כותבת יום קודם אחת הצעירות שהגיעה למסיבה. "יש לנו צבא חזק", מודיע אחד אחר כשהאזעקות מכבות אותה. 20 דקות אחר כך בסרט, כששדרת השירותים ההיא הופכת למטווח, מישהו נוסף כבר זועק בבעתה "איך אין פה צבא?". ואולי הרגע הכי קשה ב"NOVA#" הוא זה שמגיע דווקא בשלב מוקדם שלו, בדקה 7:00. אחרי שורת סרטונים מאושרים מהלילה ההוא, זכות התיעוד עוברת מהמבלים למחבלים. הם בדרך אליהם, והם בכלל לא יודעים. תסכול נוסף צף מול העובדה שרבים מהצעירים היו, איך נאמר, דלוקים. הם נלחצים מירי הרקטות רק באופן חלקי, אחדים מהם אפילו שאננים. סרט דוקו מורכב יותר אולי היה מביא כאן איזה מומחה שיתווך את המצב האכזרי, אבל זה באמת לא הכרחי. ההסתמכות של פאר על תיעודים מהשטח בלבד איננה עדות לעצלנות ולא לחסכנות - אלא למציאותיות. עם חומרים כאלה, לא צריך להוסיף כלום"[17].
- ^ הישג לא שמח בכלל: הסרט על פסטיבל הדמים הוא הנצפה ביותר בתולדות yes | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, 2023-12-24
- ^ בוקר, רן (2023-12-11). "yes מציעה את שידור הסרט #NOVA בחינם לכל הערוצים". Ynet. נבדק ב-2024-02-12.
- ^ על רקע התביעה נגד ישראל: הסרט "#נובה" יוקרן מחוץ לבית הדין בהאג, באתר tvbee, 2024-01-11
- ^ שילוני, סמדר (2023-12-07). "שדות הקטל: סרט הדוקו על פסטיבל נובה הוא מסמך מטלטל אך חשוב לצפייה". Ynet. נבדק ב-2024-02-13.
- ^ רותי קרן, התיעודים שהפכו לצוואות | במאי הסרט #NOVA בריאיון, באתר https://www.kan.org.il/, 18.1.24
- ^ דקה אחר דקה: הרגעים הדרמטיים מהטבח במסיבה ישוחררו לצפייה חופשית, באתר כיפה, 2023-12-11
- ^ "אבא, למה אף אחד לא בא?": דוקו חדש על המסיבה בנובה משחזר את הרגעים האחרונים | כלכליסט, באתר calcalist, 2023-12-06
- ^ שילוני, סמדר (2023-12-22). ""איך אפשר לא לצלם את עצמך כשאלה אולי הרגעים האחרונים שלך?"". Ynet. נבדק ב-2024-02-13.
- ^ מדברים על #NOVA | הפודקאסט, נבדק ב-2024-02-17
- ^ דקה אחר דקה: הרגעים הדרמטיים מהטבח במסיבה ישוחררו לצפייה חופשית, באתר כיפה, 2023-12-11
- ^ N12 - סרט מלחמה: פסטיבל הנובה כפי שעדיין לא ראינו, באתר N12, 2023-12-10
- ^ שילוני, סמדר (2023-12-22). ""איך אפשר לא לצלם את עצמך כשאלה אולי הרגעים האחרונים שלך?"". Ynet. נבדק ב-2024-02-13.
- ^ Tal, אורי ורן חופרים ת׳עולם, באתר פודקאסטים, 2023-07-28
- ^ שילוני, סמדר (2023-12-07). "שדות הקטל: סרט הדוקו על פסטיבל נובה הוא מסמך מטלטל אך חשוב לצפייה". Ynet. נבדק ב-2024-02-13.
- ^ "הצופים ב-Nova# יכולים לחוש כאילו הם היו שם בעצמם". הארץ. נבדק ב-2024-02-13.
- ^
שגיאות פרמטריות בתבנית:קישור כללי
פרמטרי חובה [ כותרת ] חסרים {{{כותרת}}}, באתר www.israelhayom.co.il - ^ "נובה" (NOVA#): הדוקו על הטבח הוא הנשק ההסברתי הכי חשוב של ישראל, באתר tvbee, 2023-12-07